POT V GUANTANAMO
Zagotovo vem le, da so zločinci.
O tem, kako se bomo spoprijeli z njimi, se bomo pogovarjali z Blairovo vlado.
Starša sta odšla v Pakistan. Vse sta mi zapustila.
Nazaj ju več ne bo. Pravita, da bi tudi jaz moral v Pakistan.
Se poročiti. Zato sem kupil karto.
Lahko pomagam? -Ni treba. -Imaš vse? -Pripravljen bom v 10. minutah.
Nisem želel oditi, ker sem tu imel službo.
A govorila mi je, da je čas za obisk Pakistana. -Pazi nase. Pozdravi očeta.
Letel sem iz Birminghama.
Od tam pa direktno v Pakistan.
S taksijem sem se odpeljal v svojo vas.
Tam je bil oče.
Kako si moj sin? -Dobro sem.
Tam sem bil 4 dni, videl dekle in se odločil poročiti.
Poklical sem Ruhela. -Ruhel.
Prosil me je naj pridem v Voor Jook. Ker je prijatelj, nisem mogel odkloniti.
Hitro se vrni! -Bom, hitro bom nazaj.
S prijateljem Shafiqom sva se s taksijem odpravila na letališče.
Si pripravljen? -Seveda.
Želel sem si na poroko. Poleg tega nisem bil v Pakistanu
že trinajst let. Zato sem hotel spet videti sorodnike.
Imaš potni list in vse ostalo? -Vse imam pri sebi.
Si dobro Monir? -V redu. -Vse je v redu.
V Pakistan gremo.
Bi zamenjala sedeže? -Seveda, kolega.
Monir je bil zelo prijazen človek. Bil je Bengoli, kot jaz.
Nikomur ne bi storil ali rekel karkoli žalega.
Pristali smo v Karachiju.
Nismo se nastanili v hotelu, ker smo predvidevali, da je drag.
Zato smo se odpravili v mošejo.
Množice so okupirale Karachi. Demonstracije so organizirale pakistanske
islamske stranke, ki podpirajo talibane.
To je reakcija islamskega sveta na ameriški napad na Afganistan.
V Karachiju smo preživeli en teden Nakupovali smo in si ogledovali mesto.
Bili smo dobre volje. Shafiq se je odpravljal k sorodnikom,
zato sva z Monirjem imela nekaj dni zase.
Prišli naj bi v vas. Namesto tega, sem jaz odšel v Karachi.
11. OKTOBER 2001
MOŠEJA BINORI
Shafiq se je vrnil v Karachi skupaj z bratrancem Zahidom.
Odkod si? -Prihajam iz Multana.
Ruhel je moj najboljši prijatelj, čeprav je Bengoli.
Asifa poznam od njegovega rojstva. -Kaj se dogaja?
Sral sem kolega, sral. -Sral je.
Bilo je petkovo popoldne. Sprehajali smo se ob mošeji.
V mošejo je vstopalo veliko ljudi. Šli smo tudi mi.
Bombardiranje Afganistana!
Spremembe v Afganistanu!
To lahko vodi le v ...
kaos in nasilje. -Ljudje postanejo vzhičeni zaradi sloganov in podobnega.
Pridigar je govoril, naj pomagamo Afganistancem. Toliko, kot lahko.
Zato sem si zaželel videti, kakšen je Afganistan v resnici.
Če res hočemo iti, bomo šli. Pot tja stane le 350 rupij.
Potem pa gremo. Gremo zaradi izkušnje in zato da jim pomagamo.
Tam imajo ogromne kose kruha.
Velike kose kruha. -So tako veliki? -Taki so.
Kateri jezik govorijo?
Mislim, da puštu. -Puštu? -Ne vemo.
Vedeli bomo, če bomo tam. -Naj se usede zraven. -Usedi se.
Daj mu riž in tole. Pojej tole afganistansko hrano. Dober tek.
V dveh tednih bivanja v Pakistanu so vsi govorili, da Afganistan ne bo napaden.
12. OKTOBER 2001
Zato smo se z avtobusom odpravili v Afganistan.
V Pakistanu ima veliko ljudi brado.
Pri vsaki narodnosti so dobri in slabi ljudje.
Ste videli, koliko muh je tam?
Šofer je zadel nekoga. Vsi smo šli gledat.
Šoferju se je čisto zmešalo. Nato nas je vozil drugi, ki nas je pripeljal v Quetto.
QUETTA 13. OKTOBER 2001
V Quetti smo prestopili na drug avtobus.
Pred mejo smo se ustavili še v mošeji.
Tako sem zamudil avtobus.
Kje je Shafiq?
Ustavi! Pozabili smo nekoga.
Me lahko odpeljete do meje z Afganistanom?
Pojdi.
PAKISTANSKO AFGANISTANSKA MEJA -Gneča na meji ne pojenja.
Med njimi so pogumni afganistanski delavci prve pomoči.
Ljudi preskrbujejo s hrano in zdravili.
Hkrati sporočajo njihove potrebe svetu.
Nato so prišli motorji, plačali smo jim 200 rupij in prepeljali so nas čez mejo.
Sam sem moral čez mejo peš.
Nihče me ni ustavil.
Kje hudiča ste bili? Kako ste lahko odšli brez mene?
Drugič ne serji tako dolgo, ali pa se podelaj v kombiju. -Pohitite.
Pri prečkanju meje ni izgledalo na drugi strani nič drugače.
Ni bilo videti, da smo v drugi državi.
Ko pa smo prišli tja, je bilo povsem drugače.
Vidite tole?
AFGANISTAN
Ko smo prišli v Kandahar, se je začelo bombardiranje.
Jebeno sranje.
Poglejte to.
Strašljivo je.
Kot bi bil v akcijskem filmu.
Jebi se. -Pusti me spati.
Zakaj zganjaš tak hrup?
Sranje.
Poglej ta kruh! Jebeno velik je!
Kupi dva.
Kandahar na jugu države. Srce in duša Talibanov.
Ti posnetki kažejo podporo talibanskim skrajnežem,
kljub ameriškemu bombardiranju. -Naj živi Osama Bin Laden!
En dan bomo preživeli v Kandaharju, potem pa bomo odšli v Kabul.
Pot v Kabul je bila obupna. -Zaspi. Ko se boš zbudil, bomo že tam.
Se lahko ustavimo? Slab je. -Žal, tu ne moremo ustavljati.
Vaju zebe?
Koliko je še do Kabula? -10 do 12 ur.
Si v redu? -Dober si. Ne skrbi toliko.
S tabo ni nič narobe.
Utihni že. -Zberi se.
Čas je, da utihneš.
KABUL 16. OKTOBER 2001
Ameriško bombardiranje se nadaljuje z napadi na talibanske tanke in zaklonišča
na severu Kabula.
V Kabulu smo bili dva in pol tedna.
Kot govedina je. Le da je močno začinjeno.
Po zelo napornem dnevu vožnje skozi Afganistan, sem mislil, da bo umrl.
Ta kruh nima nobenega okusa. -Boljše kot nič. -Si predstavljata ta kruh,
s stopljenim sirom ob robu. -Noro.
Očividci so opisali zadnje bombne napade na Afganistan, kot najhujše do zdaj.
Kabul še vedno ni bil napaden. Prebivalci pa poročajo o streljanju pred mestom.
in velikim požarom na mestnem letališču. -Jezni smo bili.
Jezni smo bili, ker nismo sodelovali v tem, za kar smo prišli sem.
Govorite urdujsko? -Je Sher Khan tukaj?
Radi bi se pogovorili. Radi bi se vrnili v Pakistan.
Zakaj? -Tu ne počnemo ničesar.
Ne pomagamo. Le postopamo okoli.
Nam lahko kaj urediš?
Prav, dobil vam bom avto. -Res? -Ni problema.
Kaj je rekel? -Da bo dobil avto za prevoz v Pakistan. -Resno?
Prvikrat so bombe padale tudi na prestolnico.
To je bila predsedniška palača. Trdijo, da ni žrtev.
Talibani trdijo, da je v raketnem napadu ubitih 50 ljudi v mošeji v Jalalabadu.
Greste v Pakistan? -Tako je.
Morali smo mu verjeti, da nas pelje v pravo smer.
Zadnjikrat nismo imeli sreče z nakupom teh pijač. -Prasci.
Pristali smo v hiši, sredi ničesar.
PROVINCA KUNDUZ OKTOBER 2001
Rad bi vedel, kaj se dogaja.
Neki tip je prihajal k nam vsak dan in nam postavljal vprašanja.
Nato pa je nekega dne prišel in nas odpeljal v Kunduz.
Ameriški vojaki na poti v Kunduz, so bili dobro razpoloženi.
Govori se, da bo mesto padlo, oni pa bi bili med prvimi, ki bi vstopili.
KUNDUZ NOVEMBER 2001
Kamorkoli si pogledal je bilo orožje. Vsak je nosil vsaj en Kalašnikov.
Bombe, ki naj bi padale po centru mesta, so padale po obrobju.
V Kunduzu smo bili ujeti.
Kaj pravi, Zahid? -Govori o vojni.
Pred dvema letoma, v zaporu Dostum,
so mu odsekali prste, enega za drugim, brata pa so raztrgali z dvema tankoma.
Ne stoj pod tipom, ki strelja na nas.
Prepevali so: Naj živi islamski emirat Afganistan
in smrt Ameriki.
Mislil sem, da bo trajalo nekaj dni.
Poveljnik Severnega zavezništva pravi, da je to zadnja bitka za nadzor mestom.
Novice so govorile, da so prebili obrambno linijo in vstopili v Kunduz.
Bežali so v tovornjakih.
Pohitite! Spravite se na tovornjake!
Kaj se dogaja?
Začeli smo iskati Monirja, a ga nismo našli.
Ste videli Monirja? -Oditi morate takoj.
Kje je moj prijatelj Monir? -Kaj se dogaja?
Nekateri so že odšli. Pojdimo.
Munir!
Predali smo se. Odidite takoj!
Ni ga tukaj, bratranec. -Kje je Monir?
Pridi gor.
Imamo varen prehod.
Končali smo na tovornjakih, vsi pa so govorili, da ga bomo našli.
Vendar ga nikoli nismo.
Takrat sem zadnjikrat videl Monirja.
Samo do obrobja Kunduza smo vozili okoli 8 ur.
Nato pa smo se morali obrniti, oditi nazaj in pobrati tudi ostale.
Rekli smo si, da bomo ostali skupaj.
Potem pa je nenadoma prišlo do bombardiranja.
Vso noč smo se vrteli v krogu, na koncu pa smo bili spet na začetku.
Kaj je rekel?
Shafiq in Asif sta odšla do tovornjakov. Če bi šel tudi jaz, bi bilo morda drugače.
Življenje bi bilo drugačno.
Slišalo se je lahko kričanje ranjenih, ki so bili brez nog in rok.
Če nekdo leži poškodovan, ti pa ne moreš storiti ničesar, ti to spremeni življenje.
Kaj se je zgodilo?
Razneslo je bombo. -Kakšno bombo? -Ste poškodovani?
Ste dobro? -Kje je Shafiq?
Tam čez. -Vode. -Prav.
Bil je ves okrvavljen.
Povsod, po obrazu, telesu. Videlo se je, kako se kri strjuje.
Ruhel je že bil na tovornjaku, zato sem skočil gor tudi jaz.
Spremljamo Talibane, ki gredo mimo prve linije, v dolgi koloni vozil.
To je največja predaja talibanskih vojakov, kar so jih zabeležile kamere.
Združene sile vedo, da jih svet opazuje, še posebno njihovo ravnanje z ujetniki.
Afganistance. Še posebej pa tisti izven države.
Prišli smo v upanju, da so to naši bratje, muslimani.
In da nas ne bodo zlorabljali ali drugače ravnali grdo z nami.
To so nam tudi obljubili.
Odpeljali so nas nedaleč stran, kakšnih 5 ali 6 kilometrov.
Izstopite!
Sedi!
Privedi ga!
Brez pogovarjanja.
Vsi sedite. Tišina!
Preiščite jih!
Mislil sem, da me bo bratranec ubil, ker je začel meriti vame.
Kaj je to?
Pakistanec je!
To je zate! -Pakistanec! Pridi sem.
Takrat smo vsi mislili, da je z nami konec.
V daljavi se je videlo kako delajo množična grobišča.
Videlo se je tudi, da so poškodovane metali v grobove, čeprav so bili še živi.
Roke so nam zvezali na hrbtu.
Tako močno, da nam kri več ni krožila po žilah.
Tam je bil skopan velik jarek. Rekli so, da moramo vsi noter.
Stekli smo v jarek in mislili, da nas bodo vse postrelili.
S Shafiqom sva bila na istem tovornjaku. Z nama je bil tudi Asif,
ker je bil njegov tovornjak poln in ni mogel nanj.
Do Mazar-E-Sharifa smo potrebovali dan in pol.
S Shafiqom sva pristala v kontejnerju.
Bili smo kot ribe.
V petih minutah je postalo neznosno zaradi vlage.
Začneš težko dihati.
Nekateri so kričali in tolkli po stenah, drugi pa so molili.
Vstal sem in začel kričati.
Človek ob meni, me je potegnil dol. Spodaj se le lažje dihalo.
Izgubil sem zavest.
Nekaj ur kasneje smo slišali strele. Nismo vedeli za kaj je šlo.
Trajalo je kakšno uro.
Nato pa je nenadoma vse utihnilo.
Ko sem prišel k zavesti, je bilo v kontejnerju svetlo.
Potem sem opazil, da je ob meni več trupel.
Bilo je mokro in zelo hladno.
Našel sem mokro cunjo, jo strgal, ožel in pil tekočino z nje.
Preglejte jih.
Vstanite.
Tukaj je eden.
Vstanite!
Mrtev je.
Je še kdo živ?
Tale. Vstani!
Trupla so odnašali iz tovornjaka in jih metali na kup.
Preiskovali so žepe.
Nisem vedel, kaj se dogaja. Bil sem kot Zombi.
Ob njem si lahko vohal smrt. V zraku je bil vonj po njej.
Je Asif v redu? -Ustreljen je bil.
ZAPOR SHEBERGAN Zapor Shebergan, severni Afganist
Stotine Afganistancev in tujih vojakov zadržujejo tu v neznosnih razmerah.
Ti talibanski vojaki se smatrajo za zelo nevarne,
zlasti po zadnjem izbruhu nasilja v zaporu Kalajagi,
kjer je nekaj sto zajetih talibanov premagalo paznike Severnega zavezništva.
Dneve smo preživljali brez hrane in vode.
Kruh!
Daj mi ga malo!
Ponoči je bila taka gneča, da smo spali v izmenah.
Ko je prišel rdeči križ, se je položaj začel izboljševati.
Od kod si? -Iz Pakistana.
V zaporu ne smeš reči, da si Britanec.
Kako pa je ime tebi? -Ramish. -Od kod prihajaš? -Iz Pakistana.
Daj mi malo.
Povejva novinarju, da nisva talibana. -Kaj se greš zdaj?
Drži se zgodbe, da sva Pakistanca Tako bova hitreje doma.
Govori kdo angleško?
Jaz govorim angleško. -Pridi hitro!
Kako ti je ime?
Ruhel Ahmed. -Starost. -20
Od kod si? -Iz Tiptona. -Kje pa je to, hudiča?
Pri Birminghamu. -Prihajaš iz Anglije?
Ja, Tipton v Angliji. -Si iz Anglije, kreten?
Kaj počneš tukaj? -Jebi ga ... -Odgovori mi!
Prišli smo na izlet. -Kdo ste vi?
Jaz in še dva kolega. -Imena hočem.
Povej! -Shafiq Rasul in Asif Iqbal.
Tako, hvala. Zdaj si pod ameriškim varstvom.
Odvedi ga in ga preišči. -Preišče? -Pripelji mi Shafiqa in Asifa.
Zakaj naj me preišče?
Naša primarna naloga je iskanje pripornikov za zbiranje informacij.
Spravi se ven.
Če živiš v Angliji, slišiš marsikaj o Američanih, zato si misliš, da so v redu.
Ime? -Asif Iqbal.
Mislil sem, da bo zdaj vse v redu, da se ne bo nič zgodilo. Motil sem se.
Odkod si? -Iz Pakistana.
Ne laži Shafiq. Odkod si?
Iz Karachija v Pakistanu. -Ne laži mi, prekleto!
Še enkrat te vprašam. Odkod si?
Živim v Angliji, prišel pa sem iz Pakistana.
Usedi se! Iztegni noge!
Kaj hudiča se dogaja? -Utihni!
Mislil sem, da nas bodo obesili.
LETALIŠČE KANDAHAR, AFGANISTAN
Vstanite! Gremo!
Med preiskavo me je eden od vojakov nekajkrat brcnil.
Ti, ti, ti in ti! Vstanite!
Vstani! Takoj!
Gremo! Vstanite!
Vstani! Gremo, takoj!
Na dvorišče!
Tako, predstave je konec!
Daj obleko!
Dajmo!
Ne gani se!
Poglej me, poglej! Vidiš stražarja tam čez?
Če se premakneš, ti bo odstrelil glavo! Ne premakni se!
Letališče Kandahar v južnem Afganistanu je postal zapor za najnevarnejše vojake.
Menim, da je napočil čas za iskanje pravih zločincev.
Bog nas varuje, marinci pa so pripravljeni na vse.
Nismo se smeli pogovarjati ali hoditi.
Nismo smeli gledati vojakov. -Vstani! Tako!
Pridi sem!
Pokaži roke!
Ujetnik 78!
Umaknite se nazaj. Saj poznate vajo.
Obrni se. -Ne glej nas! -Obrni se!
Pojdite!
Dvignite ga!
Postavite ga na kolena.
Vojak, vzravnajte ga. -Razumem. -Snemite mu vrečo. Hvala.
Me vidiš? Vidiš njega?
Me vidiš? -Če se premakneš, te bo ustrelil.
Hvala, vojak.
Kako ti je ime? -Shafiq Rasul.
Kdaj si rojen? -15. aprila 1977.
S kom si prišel v Pakistan? -S prijatelji. Eden od njih bi se moral poročiti.
Tukaj so. Eden se je izgubil v Kunduzu.
Šel je z zgodnjim konvojem, ki pa so ga napadli bombniki. -Je mrtev?
Verjetno.
Kako mu je ime? -Monir.
Tri, dva, ena. Ostani kjer si! -Krijem vas! -Na položaje!
Vsi nazaj! Zmigajte se!
Podnevi je bilo vroče, ponoči pa zelo mrzlo.
Bi rad enega? -Korenjak, nazaj!
Postavite se nazaj!
Ti, ti, ti! Nazaj, nazaj!
Vsako uro so nas zbujali, postavljali v vrsto in preštevali.
Preštevanje! Vsi pokonci!
Dvignite roke, da bom videl številke.
72, 10, 79, 60, 21, 147.
207, 28, 15, 91.
Nazaj! Zmigajte se!
Ne zajebavaj me.
Če se premakneš, te bom ustrelil. Razumeš?
Bi malo prigriznil? -Nič ne bi imel proti.
Lahko vzameš kolikor hočeš, celo več, kot bi lahko pojedel.
Če nam poveš, kaj pravijo drugi. -Kaj pa bi radi vedeli?
Začniva s čimerkoli.
Ne poznam njihovega jezika.
Kaj pa znaš? -Bengolski jezik.
Kaj pa govorijo oni? -Ne vem, nekaj. Ne vem.
Veš kaj si mislim jaz? Da serješ.
Z njimi si že nekaj časa, pa boš rekel, da ne razumeš niti besedice?
Kaj pa ti?
Vstanite! Premaknite se!
Na kolena! Takoj! Z obrazom navzdol!
Jebite se!
Če si pogledal stražarja, so vedno pokazali nate in rekli glej dol.
Če pa si si ogledoval bazo, si bil kaznovan.
Ej, ti! Spravi se na tla!
Si član Al Kajde? -Ne.
Postavi ga pokonci. Poglej me.
Ti si član Al Kajde. -Ne.
Poslušaj.
Tole lahko končamo takoj, lahko pa traja tudi vso noč.
Tu smo lahko vso noč in ves jutrišnji dan.
Si član Al Kajde. Ujeli smo te z Talibani.
Zajelo te je Severno zavezništvo.
Zdaj pa hočem izvedeti kje je Osama Bin Laden.
Poglej me. Kje je Osama?
Ne vem. Nimam pojma.
Dvigni ga. -Ko me je udaril, sem se onesvestil.
Ko sem prišel k sebi, sem imel po obrazu polno bušk.
7, 8, 9, 10, 11, 12 ...
Tisti, ki so že bili tam, so že imeli Korane.
Kontrola! Vsi pokonci! Hitro!
Pokonci!
Poglej tudi pod njihove obleke.
Zgrabili so me in odpeljali tja, kjer smo urinirali. -Jebenti.
Hitrejši moramo biti. To poskušamo storiti v 90 sekundah. Dajmo, dajmo.
Posedite ga v stol.
Vkleni ga spredaj.
Vzemi tole.
Torej, Asif ...
Si presenečen, ker slišiš Angleža? -Ja.
Oba sva daleč od doma.
Razlika med nama pa je v tem, da jaz lahko razložim, zakaj sem tu.
Ti pa imaš s tem nekaj težav.
Začniva torej na začetku.
Moram na WC.
Tukaj imam tvojo in Asifovo policijsko kartoteko.
Poglej tole od Interpola. -In?
Rad bi le razjasnil stvari, da ne bova srala eden drugemu.
Tako bo za oba veliko lažje.
Naj na hitro preletiva kartoteko?
Prevara, goljufija, preprodaja ukradenega blaga, nasilno vedenje.
Ja, a nismo bili obtoženi. -Vendar so trditve točne, kajne?
Ja. -Torej si ne izmišljujem. -Ne.
Bi mi povedal, kaj si delal v mošeji v Feensbiju? -Saj sploh nisem bil tam.
Bil sem v mošeji v Feensbiju.
Bi mi povedal, kako si postal član Al Ma Juruja? -Česa?
Dvigni ga.
Posedita ga v stol.
Si presenečen ob novici, da je 16 ur po tvojem odhodu bila uničena tvoja hiša?
Izmišljotina. -Ne, ni izmišljotina.
To je resnica. Je izmišljanje tudi tvoje obiskovanje osrednje mošeje v Birmi?
Ne.
Je izmišljotina, da si bil na protestnem shodu v Londonu?
Ti je to kaj znano?
Tega ne verjamem.
Imam kar nekaj novic o dogodkih doma, v Angliji.
Pokazal ti bom.
Poglej tole.
To so kopije iz kartotek.
Vidiš? Interpolova kartoteka.
To je nov zakon, ki ga je naša vlada pravkar sprejela.
Z njim imamo pooblastilo preganjanja katerekoli družine s povezavami
v terorističnih celicah ali organizacijah.
Ali razumeš svojo vpletenost in vpletenost družine?
Tvoja sestra je na univerzi, kajne?
Kolikor vidim, je ne bi motilo nadaljevanje študija v Pakistanu.
Se zavedaš resnosti položaja?
78!
Takoj vstani!
Vstani!
Sem! Hitro!
Roke daj na tilnik!
Gremo.
Ne gani se! Ne gani se, prekleto! Hitro, podvizaj se!
Dajmo, dajmo!
Na kolena!
Dvigni noge!
Snemi mu vrečo. -Zmigaj se!
Si prestrašen?
Snemi mu vrečo.
Stoj mirno.
Pomikajte se.
Z obrazom naprej, jebač!
13. JANUAR 2002
Danes prihajajo v Guantanamo novi ujetniki iz vrst Al Kajde in Talibanov.
Kljub mednarodnemu obsojanju, Američani vztrajajo, da so razmere v zaporu humane.
Dejstvo je, da je odnos korekten. Ne dvomim, da je human in primeren
ter da je večinoma v skladu z Ženevsko konvencijo.
To so mednarodni teroristi in morilci.
Ne živijo za enake vrednote kot mi.
Na kolena z obrazom v to smer!
Na kolena.
Ne dovoli mu gledati.
Zdaj ste v lasti ameriških marincev.
Prišli ste na cilj.
Na tla!
Skloni svojo jebeno glavo! Prekrižaj noge.
Tako smo klečali celo večnost in ob zelo vročih dneh.
Čutili smo, kako nam sonce ožiga glavo.
Na tla! Poklekni!
Skloni glavo!
Ne želim tako daleč.
Pripeljite zdravnika!
Odvedi ga od tu.
Gremo.
Utihni, prekleto!
Moje oči gorijo!
Kaj je narobe, mehkužec?
Bi rad kaj povedal? Si Britanec? Jebeni britanski izdajalec.
Poklekni! Spravi se na kolena. Jaz se ne bom namesto tebe.
Ali lahko dam dol očala? -Utihni!
Ne gani se!
Umakni se od ograje! Umakni se od stene!
Stran od ograje!
Tu imaš posodo s pitno vodo in posodo za scanje. Ne približuj se ograji.
Utihni!
Utihni, prekleto!
Prvi mesec in pol se nismo nikoli pogovarjali.
Kaj hudiča pa delaš?
Snemi jo dol. -Delam senco ... -Ne! Takoj jo snemi!
Sedi in bodi tiho. Pa govori angleško. Do zdaj bi že moral poznati pravila.
Niso nam dovolili opravljati molitev. Niti stati nismo smeli.
Prva dva tedna nismo smeli govoriti niti s sosedom.
Ruhel. -Utihni. Brez pogovarjanja.
Ko sem ga opazil prvič ...
ste gledali film: Nazaj v prihodnost?
Mislim na tipa v rumeni obleki. Takšen je bil.
Jebač! Nehaj moliti!
Takoj bom tam.
Temu so rekli brezkompromisna uporaba moči. Pet vojakov v popolni opremi.
Prišli so v celico. Njihova naloga je tvoje varovanje.
Odvedi ga! -Gremo, gremo!
Tako je prav.
Brez pogovarjanja.
Snemi brisačo z glave. Takoj.
Pojdi takoj v svojo celico. Pohiti, premakni se že!
Ne gani se.
Zmigaj se!
Kako ti je ime? -Asif Iqbal.
Odkod si? -Iz Tiptona.
Sem iz britanske ambasade. Kako si?
Tvoje emocionalno stanje me ne zanima. Zanima me le tvoje zdravje.
Kaj si delal v Afganistanu? -Nameraval sem se poročiti.
Tvoj prijatelj v Afganistanu
nam je zaupal, da si bil tam zaradi džihada (svete vojne). -Izmišljotina.
Če nam poveš po resnici ... -Saj vam jo govorim.
Nikoli se nisem šel džihada. Šel sem na poroko.
Oče je v Pakistanu. Lahko ga vprašate, ker me pričakuje.
Tvoji prijatelji so povedali, da si bil tam zaradi džihada. -Kateri prijatelji?
Kako si pristal v Afganistanu? -Ničesar ne morem dokazati.
Verjela mi tako ali tako ne bosta, zato ne bom ničesar več rekel.
Pazi, da te ne kljusne. -Poglej jo.
Jedla bova. -Tako je. -O, sranje!
Ne zajebavaj se več z njo.
KANDAHAR 10. FEBRUAR 2002
Ostani pokonci.
Sem iz MI5. Zastavil ti bom nekaj vprašanj in poizkusil pomagati.
Odgovorjaj po najboljših močeh, da te bomo lahko čimprej spravili ven.
Veste kaj o mojih prijateljih Asifu in Shafiqu?
Sta to prijatelja, s katerima si prišel v državo? -Tako je.
Tvoja prijatelja, če sta res to,
sta dejala, da sodeluješ z Al Kajdo. -To je izmišljotina. -Izmišljotina.
Boš kaj dodal? -Mislim, da mi ne govorite resnice.
Le sprašujem. -Mislil sem, da mi boste povedali. -Saj se trudim.
Se ti ne sanja, zakaj bi prijatelja rekla, da sodeluješ z Al Kajdo?
Pripovedujete mi izmišljene zgodbice. -Mogoče veš, zakaj bi rekla kaj takega?
To hočem povedati. Ne verjamem, da sta rekla kaj takega.
Kako si?
Si v redu? -Ime mi je Ruhel.
Govoriš Urdujsko? -Jaz? Ne. -Brez pogovarjanja!
Si v redu?
Kako dolgo si že tukaj? -Nehajta se pogovarjati!
Asifove molitve?
To me spominja nanj.
Kaj hudiča se greš?
Kaj delaš? Moliš kot musliman?
Kaj hudiča se greš? Mislil sem, da si Britanec.
Kaj pa tvoja kraljica?
V zaporu v Guantanamu je zdaj 186 ujetnikov. V teh barakah jih zaslišujejo
CIA, FBI in vojaški preiskovalci.
Verjetno bi rad večno bil vklenjen, kaj? Bi rad bil večno tukaj?
Samo ne bodi pameten. Razkrij mi resnico.
Mi boš povedal?
Si kaj rekel?
Mislil sem, da sem nekaj slišal!
Ne zapravljaj mojega časa!
Ali te uniči, ali pa te okrepi. Mene je okrepilo.
Nekaj tednov sem bil zlomljen. Potem pa sem bil močan.
Ali poznaš to?
Pazi se. -Pazi se.
Možje so spet tu. -Možji su spit to.
S šibkim onejem. -S šipkim omenem.
Ne potrebujem pomoči. Pesem je napadalna.
Ne. -Neeee!
Daj, reci.
Si še buden?
Zapoj mi enega teh rapov, ki jih učiš. -Kaj pa bi rad slišal?
Vseeno mi je. -Prav, poslušaj.
Poslušaj. Sem Shafiq Rasul, prihajam pa iz Tiptona.
Pravim jim, da nisem Taliban, a me ne poslušajo.
Ne verjamete mi, da sem prišel na prijateljevo poroko.
Nikoli si nisem mislil, da bom prišel na Kubo.
Povem ti, da sem preživel neverjetne stvari, najhujše pa je lomljenje gležnjev.
Jo, med nama povedano, nahajaš se med božanstvi. -Prav, prenehaj!
Dovolj bo.
Vseeno hvala. Naspi se.
Sedi!
Brez hoje. -Zakaj? -Brez telovadbe. Pravila poznaš.
V taborišču Rentgen, smo hodili pet minut na teden. Peljali so nas ven za pet minut.
Premakni se! Gremo!
Spoštuj sveti Koran.
Ti, vstani! Pokaži hrbet in daj roke za glavo.
Premakni se.
V zaklonišču, v Afganistanu smo našli datoteko, ki te povezuje z Al Kajdo.
Bedarija. -Našli smo tudi datoteko tvojega brata. -Tudi to je bedarija.
Našli smo tudi tvoj potni list. -Niste. -Smo. -Niste.
Moj potni list je pri stricu. -Tam smo ga našli.
Veš, da si slaven?
Tvoje ime sem dal na splet. Do zdaj je bilo že 30.000 ogledov.
Malo verjetno je, da se je boril v Afganistanu. -Prav.
Zvest svoji veri ...
Kaj pa je?
Moj bratranec je mrtev.
Ali nisi vedel?
Ne, dolgo ga že nisem videl.
Kako mu je bilo ime?
Daj roke s tal, videti jih moram.
Prasec!
Sedi! In utihni, prekleto!
Kreten zabiti. -Prasec!
Sedi, prekleto! -Prasec! -Utihni! -Prasec!
Tole ti bom zarinil v rit. -Prasec! -Zabiti jebač! Sedi!
Nor je! Pusti ga! -Sedi, prekleto! Ti pa utihni!
Že preden smo prišli na Kubo, je bil duševno nestabilen.
Ves čas je kričal na vsakogar.
Prebutajte ga! Na tla z njim! -Pustite ga na miru!
Nor je, pustite ga!
Utihni, drugače boš naslednji!
Prefukajte ga!
To je le začetek, kreten! Le začetek!
Izvedel sem, da v Afganistanu nismo našli tvojega očeta. Bil je od nekoga drugega.
Kaj si torej počel v Afganistanu?
Ej, zbudi se. -Med nami so bile podgane, miši in kače.
In škorpijoni. -Zbudi se. Ne premakni se
Ne premakni se. Ob tebi je tarantela.
Kaj? -Bodi tiho. Ne premikaj se, drugače bo prišla bližje. -Sranje!
Ne premikaj se.
Pička! -Je mrtva?
Ogromen pajek, kaj? -Res je. -Pička!
Zaspi nazaj. -Hvala. -Malenkost. -Hvala.
Predstava je končana. Zaspite.
Asif in Shafiq sta bila 3 mesece v taborišču Rentgen.
Ruhel je bil tam 6 tednov.
Brez govorjenja.
Ameriška vlada je danes objavila premestitev zapornikov v novo,
istonamensko, taborišče imenovano Delta.
Premakni se! Gremo!
Si bil član Al Kajde?
Ne.
Kako dolgo si bil v Afganistanu?
Veste, da znam angleško? Sem Britanec. -Ne potrebuješ prevajalca?
Britanec sem. -Si vzoren musliman?
Si vzoren musliman? -Poizkušam biti.
V Delti sem bil že kakšen mesec, potem pa je prišel tudi Ruhel.
Ruhel!
O, ne! -Ja!
Živjo jebač. -Enako tebi.
Dobro izgledaš.
Dali so me v pasjo uto. -Ja, jebač.
Zobna ščetka? Ne me basat.
V Delti smo bili kakšno leto. Zgodilo se ni nič novega, le vedno ista vprašanja.
Nato pa se je vse spremenilo. -Nekaj bi ti rada pokazala.
Izjavil si, da si nosil Adidasovo trenirko.
Adidasovo majico. -Tega nisi povedal.
Kaj pa je to?
To je tvoj prijatelj Asif Iqbal. -Ni res, to ni on.
To pa si ti v Adidasovi trenirki. -Nemogoče, to nisem jaz.
Rekel sem, da sem nosil Adidasovo majico.
Tega nisi rekel.
Prepoznaš Muhameda Allaha?
Kdo pa je to?
11. septembra je vodil napade na Ameriko. To pa si ti.
Je tako? To si ti ... -Rekel sem vam ... ... na demonstracijah v Afganistanu,
ki jih je organizirial Osama Bin Laden. Je tako? -Rekel sem, da to nisem jaz.
To nisem jaz!
Celica sedem.
Ohladi se.
Kje za vraga si bil tako dolgo?
Ti si verjetno Shafiq Rasul.
Prihajam iz Washingtona.
To so demonstracije v Afganistanu. Se spominjaš, da bi bil tukaj?
Pazljivo glej in mi povej, če boš koga prepoznal.
To je Osama Bin Laden. Nagovarja demonstrante.
Prepoznaš koga od teh, ki sedijo?
Asif, Ruhel, ti.
To je bilo leta 2000.
Tako pravi datum. Tega leta nisem bil v Afganistanu.
Prvega avgusta sem delal v Curriesih.
Tam sem delal celo poletje.
Mogoče pa ni bil prvi avgust. Lahko bi bil osmi januar. -Vseeno, delal sem.
V Afganistanu nisem bil. -Posnet si v Afganistanu.
In to leta 2000. -Kako, če nisem bil tam.
Ker te vidim na posnetku s prijateljema Ruhelom in Asifom,
kako poslušate Osamo v Afganistanu.
Ta ženska mi je dejala, da so ljudi osamili za nekaj let.
Na koncu so se zlomili.
SAMICA MAJ 2003
V njej sem bil dobre tri mesece.
Vstani.
Iztegni roke.
Lep dan ti želim.
Ruhel!
Kaj je? -Si to ti? -Asif? -Si to ti?
Jaz sem. -Si v redu? -Ja, dobro sem. Pa ti?
V redu.
Zdaj je bilo vse drugače.
Dva ali tri mesece so naju kaznovali z glasno glasbo iz 80-tih let.
Na tleh je kljuka. Nogo pripnejo na kljuko.
Nato ti roke postavijo med gležnje in jih tako zvežejo.
Tako sem bil uro, dve, včasih celo pet ali šest.
Ne moreš na stranišče. Urinirati moraš tam, kjer si.
Poglej jo! Si pederček? Ne preneseš golote?
Potem pa sedi nekaj ur.
Ali piješ vodo? -Ja. -Si član Al Kajde? -Ne.
Si že srečal Osamo Bin Ladna? -Ne. -Si se boril na strani Talibanov? -Ne.
V sobo so namestili kamere, nato pa sem bil izpostavljen stresni situaciji.
Na pomoč!
Hoteli so priznanje, da sem borec. Ko sem rekel to,
so postavili vprašanje, ali sem član Al Kajde?
Če si rekel, da si njen član je bil to konec.
Ona pravi, da si borec. -Ja. -Si borec? -Ja. -Izogibaj se je.
Karkoli rečeš. -Bi rad kaj povedal? Bi rad povedal, da si borec, kaj?
Si? -Ja. -Si res borec? -Ja! -Potem pa to povej razločno!
Bil je hudoben.
Če bi jaz priznal, bi mi porinili papir in svinčnik in rekli naj to zapišem.
Moral bi zapisati, da sem na fotografiji jaz.
Pozdravljen Asif.
Tvoj primer bo šel na sodišče. Kaj meniš ob tem?
V redu je. -Kaj? -Pravim, da je v redu. -V redu?
Zakaj misliš tako? -Januarja in avgusta sem bil v Angliji. To lahko dokažem.
Nič ne serjem. Ne boste preverili? -Bomo.
Z Asifom sva imela alibi pri policiji.
Skozi leto sem zagrešil nekaj kazni.
Enkrat je šlo za motenje reda in miru, drugič pa za prevaro in goljufijo.
Torej me ni skrbelo za avgust, ker sem bil celo leto po sodiščih.
In tudi na policiji.
Prinašam ti pisma.
Dal jih bom Američanom. -Prav.
Tukaj sem zaradi posnetka.-Kolikokrat moram še odgovoriti na ta vprašanja?
Če mi ne morete pomagati, vam nimam kaj reči.
Tu sem, da ti pomagam.
Oprosti.
Jebi se!
Odjebi. -Zasrali ste.
Bili ste nastrojeni in niste sodelovali.
Kje so moja pisma? Rad bi jih. -Ne boš jih dobil.
Nočeš sodelovati.
Jebi se.
Po treh mesecih so opustili vse, češ da so storili veliko napako.
Čestitam. Oproščen si vsega.
Ruhel je bil izpuščen iz samice. Lahko smo se spet pogovarjali.
Začeli so nas klicati trije kralji, ker smo dobivali štiri obroke,
dvojne obroke, filme vsako nedeljo in pizze.
Rada, bi da nam pomagaš. Rada bi videla, da bi delal za nas.
Če boš delal za nas, boš zunaj v nekaj tednih. -Jebeš to!
Ne bom delal za vas. Jebite se.
Ruhel, Shafiq in Asif so bili v ujetništvu še naslednje tri mesece.
Kako si?
Še vedno jim ni bilo dovoljeno pogovarjanje z družino ali odvetniki.
Podpiši to priznanje, ki pravi, da si tu, v zalivu Guantanamo,
ker si povezan z Al Kajdo in Talibani. -Ne. -Jebite se. -Ne bom podpisal.
Se pač nikoli ne boš vrnil domov.
Nikoli ni bilo potrjeno. Nikoli niso rekli: Bil si ti.
Nikoli niso priznali, da so se motili.
V zaporu v Guantanamu je bilo več kot 750 zapornikov.
Predvideva se, da jih je 500 še vedno tam.
Le 10 so jih obtožili.
Nihče od njih ni bil nikoli spoznan za krivega.
7. MAREC 2004
Ne glej skozi steklo!
Princeska ...
me slišiš? Ne glej skozi okno. -Kaj je narobe s teboj?
Naj te pošljem nazaj? Bi rad to? -Pošlji me nazaj.
Fant je tukaj zato, da me pošlje nazaj.
Veš kaj? Ne moreš me poslati nazaj, ker nisem tvoja last!
Ne snemaj me. Umakni kamero.
Danes so bili v Britanijo prepeljani britanski zaporniki iz Guantanama.
RAF jih je prepeljal v Northolt,
kjer jih je, pred izpustitvijo, prevzela policija iz Puddingtonske postaje.
Odšli smo v hotel. Jaz sem bil prvi tam. Čakal sem še prijatelja.
Po desetih minutah so se vrata odprla in vstopil je moj oče.
Kar vstopil je, dovolili pa so nama vse.
Spremenilo me je. Moje življenje je povsem drugačno.
Spremenilo je moj pogled na svet in dogodke okoli mene.
Svet ni prijeten prostor. -Če gledam nazaj, je bila to izkušnja.
Spremenilo me je na bolje, zato v resnici tega ne obžalujem.
Nisem se veliko spremenil, le veliko bolj se zatekam k veri,
kot sem se kdajkoli prej.
Najbolje zame bo, da gre življenje naprej. Da gledam naprej in ne nazaj.
Čas je, da pozabim.
PAKISTAN JUNIJ 2005
Isti vonj.
Neverjetno je.
LAHORE 1. JULIJ
Ali ni rekel, da se pride po tej poti, vendar v nasprotni smeri?
Naravnost naprej. Vprašajte kogarkoli, pa vam bo povedal.
Prosim? Kdo je?
Je pa vroče.
Kje je Merchung? -V tej smeri.
Nadaljujte po tej poti.
Chaudry Iqbal iz Anglije.
Prišel sem.
ASIF SE JE POROČIL 2. JULIJA 2005.
Ameriški vojaški zasliševalec je trdil,
da je bil britanski oficir, ki je intervjuval Ruhela, Shafiqa in Asifa v Kandaharju.
Shafiqov bratranec Zahid je bil iz Sheberganskega zapora poslan v Pakistan.
Izpuščen je bil v juliju 2005.
Nihče ne ve, kaj se je zgodilo z Monirjem.
Asif, Shafiq in Ruhel živijo v Angliji.
Prevod po tonskem zapisu: Borut1974